# רבי בנאה

## תלמוד בבלי:

ר' בנאה הוה קא מציין מערתא, כי מטא למערתא דאברהם אשכחיה לאליעזר עבד אברהם דקאי קמי בבא, א"ל מאי קא עביד אברהם, א"ל גאני בכנפה דשרה וקא מעיינא ליה ברישיה, א"ל זיל אימא ליה בנאה קאי אבבא, א"ל ליעול, מידע ידיע דיצר בהאי עלמא ליכא, עייל עיין ונפק, כי מטא למערתא דאדם הראשון יצתה בת קול ואמרה נסתכלת בדמות דיוקני, בדיוקני עצמה אל תסתכל, הא בעינא לציוני מערתא, כמדת החיצונה כך מדת הפנימית... ההוא גברא דשמעה לדביתהו דקא אמרה לברתה אמאי לא צניעת באיסורא, הך איתתא עשרה בני אית לה ולית לי מאבוך אלא חד, כי שכיב אמר להו כל נכסי לחד ברא, לא ידעי להו מינייהו, אתו לקמיה דרבי בנאה, אמר להו זילו חבוטו קברא דאבוכון עד דקאי ומגלי לכו להי מינייכו שבקא, אזלו כולהו. ההוא דבריה הוה לא אזל, אמר להו כולהו נכסי דהאי, אזלו אכלו קורצא בי מלכא, אמרי איכא גברא חד ביהודאי דקא מפיק ממונא מאנשי בלא סהדי ובלא מידי, אתיוהו חבשוהו, אזלא דביתהו אמרה להו עבדא חד הוה לי פסקו לרישיה ופשטו למשכיה ואכלו בישריה, וקא מלו ביה מיא ומשקו ביה לחברייא ולא קא יהבי לי דמי ולא אגריה. לא ידעי מאי קא אמרה להו, אמרי ניתו לחכימא דיהודאי ולימא, קריוהו לר' בנאה אמר להו זרנוקא (נוד של עור תייש היה לי וגזלוהו), אמרי הואיל וחכים כולי האי ליתיב אבבא ונידון דינא. חזא דהוה כתיב באבולא (דלתות השער) כל דיין דמתקרי לדין לא שמיה דיין, אמר להו אלא מעתה אתא איניש מעלמא ומזמין להו לדינא פסליה, אלא כל דיין דמתקרי לדין ומפקין מיניה ממונא בדין לאו שמיה דיין, כתבו הכי, ברם סאבי דיהודאי אמרי... (בבא בתרא נח א וראה שם עוד)